‫- סדרה מקורית של NETFLIX -‬
‫כבר מאוחר.‬
‫אני הולך לישון.‬
‫אני לא צריך פרטים, אבל...‬
‫אתה מחבב אותה?‬
‫כן.‬
‫ויש לך אמצעי הגנה?‬
‫כן, אבא.‬
‫אלוהים! מה?‬ ‫-אני רק אומר.‬
‫תהיה חכם.‬
‫לילה טוב.‬
‫הכול בסדר?‬
‫כן. אבא שלי סתם מוזר.‬
‫הקרנבל נפתח מחר בערב.‬
‫רוצה ללכת?‬
‫אולי תהיה שם "מנהרת אהבה".‬
‫חשבתי אותו דבר.‬
‫נראה לך שנוכל להישאר כאן לנצח?‬
‫והעולם?‬
‫לא יתגעגעו אלינו?‬
‫לא אכפת לי.‬
‫אני פשוט ממש שמחה שאתה כאן.‬
‫איתי.‬
‫בזכותך.‬
‫רק בזכותך.‬
‫ועכשיו שחזרת אליי, ‬
‫לעולם לא אעזוב אותך.‬
‫חלומות פז.‬
‫ניק, מה קרה?‬
‫אתה בסדר.‬ ‫-לא.‬
‫זה רק סיוט.‬ ‫-זה היה הוא.‬
‫לא.‬
‫הוא היה כאן.‬
‫אדון האופל.‬
‫לא. הוא לא כאן.‬
‫הוא רחוק מאוד.‬
‫הוא לא יכול לפגוע בך.‬
‫הכול יהיה בסדר עכשיו.‬
‫זה בסדר.‬
‫לא, רוז.‬
‫ניק מרגיש מצוין.‬
‫פשוט...‬
‫אני רוצה לבלות איתו היום.‬
‫כאילו... כל היום.‬
‫יש מצב שאת מחפה עליי בבית הספר?‬
‫חשבנו ללכת לקרנבל.‬ ‫-יש קרנבל הערב?‬
‫כן, זה נשמע מדהים.‬
‫יש לי טרמפ.‬ ‫-אחלה.‬
‫מתי ואיפה לפגוש אותך?‬
‫נתראה שם.‬
‫בייב?‬
‫אני הולכת לאכול ארוחת בוקר. תרד כשתסיים?‬
‫בטח.‬
‫לא!‬
‫מה שלום ניקולס המסכן, מתוקה שלי?‬
‫בבקשה.‬
‫בסדר, עד כמה שאפשר.‬ ‫-כן?‬
‫כואב לו בכף הרגל?‬
‫נוכחותו של אדון האופל בתוך גופו‬ ‫הותירה בו מום.‬
‫עם הזמן, כף הרגל תחלים מעצמה.‬
‫ככל הנראה.‬
‫את בטח שמחה מאוד שהוא חזר לזרועותייך, ‬
‫והוא בריא ושלם.‬
‫ובמיטה שלך.‬
‫אני מניחה שזה היה איחוד מרגש מאוד.‬
‫רק דיברנו והתחבקנו, דודה זי, ‬
‫וזה כל מה שאגיד בנושא.‬
‫בסדר, אני יודעת על מה נדבר.‬
‫החוצפה האדירה שהפגנת‬ ‫כשהלכת לגיהינום בלי רשות.‬
‫יכולת להיהרג.‬
‫החברים שלך יכלו להיהרג בגללך.‬
‫באמת. קודם כור המצרף, עכשיו הגיהינום.‬ ‫מה השלב הבא? גן עדן?‬
‫אני בטוחה שהתגעגעת לזה.‬ ‫ארוחת בוקר בתוספת חקירה צולבת.‬
‫אמברוז, כידוע לך, ‬
‫פתחנו מחדש את האקדמיה בהיעדרך, ‬
‫וחסרים לנו מורים.‬
‫אני לא יכול להיות מורה, ‬ ‫אם זה מה שאת מבקשת.‬
‫למה?‬
‫העניין הוא כזה...‬
‫הנסיעה הזאת המחישה לי‬ ‫שישנם דברים רבים שאני עדיין לא יודע.‬
‫קסמים מעבר להבנתנו ולהכרתנו.‬
‫אם ברצוני לשלוט באומנויות המיסטיות, ‬ ‫עליי לקרוא ולערוך מחקר.‬
‫אתה יכול להיות ספרן האקדמיה.‬
‫מה עם קסיוס?‬
‫הוא עם רגל אחת בקבר.‬
‫זלדה?‬
‫את מצטננת?‬
‫איך את מעזה? לא הייתי חולה יום אחד בחיי!‬
‫בוקר טוב לכולם.‬ ‫-בוקר טוב, מתוק שלי.‬
‫שב, שמרתי לך צלחת.‬
‫תודה, גברת ספלמן, אבל אני לא רעב.‬
‫אנחנו צריכים ללכת.‬ ‫ניק מלווה אותי לבית הספר.‬
‫ומשם הוא ממשיך ישר לאקדמיה, אני מקווה.‬ ‫נעדרת זמן רב מדי, מר סקראץ'.‬
‫וסברינה, אני מצפה שתגיעי‬
‫ברגע שתסיימי בתיכון בקסטר.‬
‫נקבע לשלוש וחצי?‬
‫בהחלט.‬
‫אהיה שם.‬
‫ברור שאנחנו לא הולכים לאקדמיה היום.‬
‫ואני לא הולכת לתיכון בקסטר.‬
‫לא?‬ ‫-לא.‬
‫אנחנו מבריזים.‬
‫רק עכשיו חזרת אליי.‬ ‫אני רוצה לבלות איתך את כל היום.‬
‫ורוז אמרה לי שהקרנבל נפתח הערב.‬
‫נשמע טוב?‬ ‫-שמיימי.‬
‫אבל זה לא יקרה.‬
‫לילית.‬
‫מר סקראץ'. התגעגעת אליי?‬
‫לא אחזור לשם. אני מעדיף למות.‬
‫לא באתי בגללך. סברינה צריכה להתייצב בחצר.‬
‫באמת?‬ ‫-סברינה? למה צריכים את סברינה בגיהינום?‬
‫זה סיפור ארוך, אבל...‬
‫כדי לחלץ אותך מהגיהינום, נאלצתי...‬
‫לתבוע את כס המלכות.‬
‫אז עשית את מה שלוציפר ביקש?‬
‫את מלכת הגיהינום?‬
‫טכנית, כן.‬
‫אבל לא באמת. מיניתי את לילית לעוצרת, ‬ ‫כדי שתטפל בענייני היום-יום.‬
‫כן, אבל בטיפשותך איימת‬ ‫על חצר התופת ברפורמציה.‬
‫ועכשיו הם דורשים לשמוע מה את מתכננת.‬
‫כולם נאספו בפנדמוניום, אז...‬ ‫-אני לא הולכת. יש לי תוכניות עם ניק.‬
‫כעוצרת, הסמכויות שלי מוגבלות.‬
‫בסדר, אבל כמו שאמרתי...‬ ‫-כדאי שתלכי.‬
‫מה?‬ ‫-כלומר, ‬
‫אם זה משהו שאת צריכה לעשות...‬
‫כן.‬
‫לא נעים לי לעזוב אותך.‬
‫סברינה...‬
‫לכי.‬
‫תעשי מה שאת עושה הכי טוב‬ ‫ותהיי קשוחה ומגניבה ו...‬
‫וניפגש אחר כך באקדמיה.‬
‫אחזור עד הצהריים.‬
‫סדר! אני קוראת אתכם לסדר!‬
‫סדר?‬
‫אנחנו אדוני הכאוס.‬
‫דרשתם פגישה עם המלכה.‬
‫עכשיו הניחו לה לדבר, ‬
‫לפרט את תוכנית הרפורמציה שלה.‬
‫בתור התחלה, ‬
‫אני רוצה לערוך מפקד נשמות בגיהינום.‬
‫עד אז, אני רוצה להקפיא‬ ‫את כל העסקאות עם בני התמותה.‬
‫מה לגבי חוזים קיימים?‬
‫עלינו לגבות את התשלום.‬
‫רק לאחר שאבחן את החוזים‬ ‫ואכריע בכל מקרה לגופו.‬
‫בכל הכבוד, האם יש לה זמן?‬
‫היא עסוקה בקבוצת המעודדות, הלא כן?‬
‫שקט!‬
‫הניחו למלכה לסיים.‬
‫שמענו מספיק.‬
‫אני, קאליבן, נסיך השדים של הגיהינום, ‬
‫קורא תיגר על מורנינגסטאר ותובע את הכס.‬
‫ראי את המגילה הזאת.‬
‫אספתי 666 חתימות של אצילי הגיהינום‬
‫התומכים בטענתי לכתר.‬
‫לפי חוק התופת של בית הדין של מטה, ‬ ‫עלייך להיענות לאתגר שאני מציב.‬
‫מה?‬ ‫-הוא צודק?‬
‫טכנית, כן.‬
‫או שפשוט תוותרי על כס המלכות.‬
‫אל תנסה בכלל.‬
‫אז אני מציב לך אתגר: למצוא את...‬
‫סמלי המלכות הטמאים.‬
‫סמלי המלכות הם שלושת חפצי הקסם‬ ‫החזקים ביותר בהיסטוריה.‬
‫הפריטים העתיקים הללו‬ ‫אבדו לפני עידן ועידנים, להזכירך.‬
‫האגדה מספרת שמי שימצא את שלושת הפריטים‬ ‫יעלה לכס המלכות, ‬
‫גם אם אינו מבית מורנינגסטאר.‬
‫האם את מקבלת את האתגר שלי, סברינה?‬
‫כן. קבלי אותו.‬
‫אני מקבלת.‬
‫נתחיל בכתר הורדוס.‬
‫השבח למלך הורדוס, שטבח תינוקות תמימים.‬
‫כן.‬
‫מצאו את הכתר שלו, ‬
‫השיבו אותו למקומו הראוי בפנדמוניום, ‬
‫ותתקרבו בצעד אחד לכס המלכות.‬
‫ואם זה תכסיס?‬
‫התחרות.‬
‫אולי קאליבן והמלכים יודעים‬ ‫איפה סמלי המלכות נמצאים, וזו מלכודת.‬
‫אמת, ‬
‫הם לא בוחלים בדבר, ‬
‫אבל איש אינו יודע איפה הפריטים נמצאים.‬
‫אפילו לא אדון האופל.‬ ‫אילו ידע, היה משמיד אותם.‬
‫אז אם אמצא את כתר הורדוס, ‬ ‫אנצח באתגר של קאליבן?‬
‫יש שלושה חפצים, אז...‬
‫זה כנראה עניין של "הטוב משלושה".‬
‫כלום לא קל אף פעם.‬
‫לא, כלום לא קל.‬
‫- תחנת גיהינומה -‬
‫פרודנס, אני רוצה לדבר איתך‬ ‫על הזדמנות להצטרף להנהגה.‬
‫אני רוצה למנות אותך לאחראית על התלמידים.‬
‫מה יהיה התפקיד שלי?‬ ‫-אדמיניסטרטיבי.‬
‫את תעזרי לי. תהיי מורה, כמובן.‬
‫כמו כן...‬ ‫-הכוהנת הגדולה, זה נורא!‬
‫עלייך לבוא מייד.‬
‫מה קורה כאן, בשם לילית?‬
‫אדון האופל שוב מעולל צרות?‬
‫לא, זה ג'רלד. רק ג'רלד.‬ ‫הוא ניסה לעוף, אבל...‬
‫הוא מעולם לא נפל ככה.‬
‫ילד טיפש.‬
‫חסרים לנו מכשפים כבר ככה.‬
‫אלספת'?‬
‫אלספת', הצטננת?‬
‫לכי לשכב במיטה חמה.‬
‫ואמרי לשאר התלמידים שמרגע זה ואילך‬ ‫חל איסור על תעופה ללא פיקוח.‬
‫עד שנבין מה קורה לנו.‬
‫המסדר במשבר.‬
‫מכשף מת, חברי מסדר סובלים מחולשה וממחלות.‬
‫זלדה, את בטוחה שאת בסדר?‬
‫הכול בסדר, הילדה, ‬
‫חוץ מהעובדה‬ ‫שאנחנו נתונים למתקפה מיסטית כלשהי.‬
‫קללה?‬
‫ממסדר אחר?‬
‫כשחברי המועצה היו כאן, ‬ ‫הם אמרו שהרגישו ירידה בכוחם.‬
‫לעת עתה, עד שנדע יותר, נמשיך כרגיל.‬
‫הילדה, טפלי בחולים.‬
‫הסיחי את דעתם כדי שלא ישאלו שאלות.‬
‫זו תקופה לא קלה, מכשפים, ‬
‫אבל עלינו להישאר מאוחדים.‬
‫ואנחנו ננצח.‬
‫גברת מיקס, הבאתי לך את דוחות הנוכחות.‬
‫גברת וורדוול, את הולכת הערב לפתיחת הקרנבל?‬
‫כל העיר מדברת על זה.‬
‫קרנבל?‬
‫- קרנבל הבלהות של פרופסור קרקוסה -‬
‫אדם ואני נהגנו ללכת יחד לקרנבלים.‬
‫היי, הארווי.‬
‫אתה ורוז הולכים לקרנבל, נכון?‬
‫כן.‬
‫מתברר שסברינה וניק באים איתנו.‬
‫אתה מוזמן להצטרף.‬
‫האמת שחשבתי להציע לרובין, התלמיד החדש, ‬ ‫ללכת איתי.‬
‫אדיר.‬
‫השיער שלו מגניב לאללה.‬
‫כדאי לך להציע לו.‬
‫הבעיה היא ש...‬
‫אף פעם לא הצעתי למישהו לצאת איתי.‬
‫הבנתי.‬
‫אולי...‬
‫תציע לו ללכת עם כולנו?‬
‫כקבוצה.‬
‫ואז...‬
‫כולנו נסתלק ונשאיר אתכם לבד.‬
‫כן, זה נשמע קצת פחות מפחיד.‬
‫למען האמת, ‬
‫גם אני מרגיש די לחוץ כשאני עם רוז‬ ‫בזמן האחרון.‬
‫אני חושב שהיא רוצה‬ ‫להעביר את היחסים שלנו לשלב הבא.‬
‫אבל אף פעם לא הגעתי לשלב הזה, ואני...‬
‫אתה יודע, אני רוצה להיות מוכן כשזה יקרה, ‬ ‫אם זה יקרה.‬
‫אבל לדבר איתה על זה, או...‬
‫היי, חבר'ה.‬
‫סליחה שאיחרתי.‬
‫מה?‬
‫מה פספסתי?‬
‫הדודנית הקטנה שלי היא מלכת הגיהינום?‬
‫תנמיך את הקול, אמברוז.‬
‫להנמיך את הקול. בסדר.‬
‫מאחר שאת עדיין בחיים, ‬ ‫אני מניח שהדודות לא יודעת על זה.‬
‫לא.‬
‫איפה לילית בסיפור הזה?‬ ‫-היא העוצרת שלי.‬
‫היא נושאת ברוב הנטל, ‬ ‫אבל נסיך הגיהינום קרא עליי תיגר, ‬
‫ועכשיו אני צריכה‬ ‫למצוא את כתר הורדוס לפניו, ‬
‫ואני מתפללת שתוכל לעזור לי.‬
‫רק רגע.‬ ‫יצאת למסע חיפושים אחר סמלי המלכות הטמאים?‬
‫וכתר הורדוס הוא הסמל הראשון.‬
‫תעזור לי?‬
‫איך אוכל לסרב למלכה?‬
‫אני מרגיש בדיוק כמוך.‬
‫ניק, בדיוק התכוונתי לחפש אותך.‬
‫זה בסדר. אני מצאתי אותך.‬
‫יש לך תוכניות לארוחת צהריים?‬ ‫אני מכיר מקום טוב.‬
‫אינכם מבינים עד כמה זה מעודד אותי, ‬ ‫לאחר התקרית האומללה הבוקר, ‬
‫לראות שאתם שקועים בכתובים השטניים.‬
‫אנחנו לא קוראים בכתובים, המנהלת ספלמן.‬
‫אם אינכם לומדים, מה אתם קוראים?‬
‫מה זה?‬
‫מה קורה כאן?‬ ‫-זה "השופעת והחיה".‬
‫זה רומן רומנטי למכשפות.ָ‬
‫כולם משוגעים עליו.‬
‫"רומן אירוטי היסטורי מעורר תאווה.‬
‫סיפורה של מכשפה צנועה ומאהבה האינקובוס...‬
‫שעוברים מסכת עינויים‬ ‫בידי רווקה זקנה ומרירה...‬
‫אחותה של המכשפה."‬
‫מאת הלגה סטילוול.‬
‫"וכשעמדה מול מאהבה האינקובוס, ‬
‫זכרותו פעמה מתחת לבד ספוג הזיעה‬ ‫של מכנסיו הצמודים.‬
‫ידה מיששה את העור הקשיח של שוט הרכיבה, ‬
‫והיא נזכרה מה זה לאהוב ולהיאהב."‬
‫הילדה ספלמן!‬
‫או שמא עליי לקרוא לך הלגה סטילוול?‬
‫את רוצה להסביר את הזבל הזה?‬ ‫-אל תקראי לזה ככה.‬
‫ביקשת ממני להסיח את דעתם של הילדים.‬
‫כן, אבל לא בעזרת רומן מפתח סוג ז'‬ ‫עם עלילה מחרידה.‬
‫אין לך בושה?‬
‫טוב, מתברר שלא.‬
‫ואיך בכלל הוצאת לאור את הזבלון הזה?‬
‫ד"ר סי עזר לי.‬
‫אה, באמת?‬
‫הוא גם אמר לך לצייר אותי, ‬ ‫אחותך, בשר מבשרך, ‬
‫כזקנה מרושעת ויבשושית?‬
‫אדם כותב על מה שהוא מכיר, לא?‬
‫מה?‬
‫הילדה.‬ ‫-בסדר.‬
‫זה לא הזמן להמציא את עצמך מחדש‬ ‫כסופרת של רומנים זולים.‬
‫אנחנו בעיצומו של משבר חמור.‬
‫המחויבות שלך היא לאקדמיה, ולאקדמיה בלבד!‬
‫לא נכון!‬
‫לא נכון. אכפת לי, ברור שאכפת לי.‬
‫אעשה כל שביכולתי כדי לעזור לך להגן‬ ‫על הכבשים הקטנות.‬
‫אבל האקדמיה היא הייעוד שלך, לא שלי.‬ ‫את רצית להיות המנהלת.‬
‫את רצית להיות הכוהנת הגדולה, לא אני.‬ ‫-את בת ספלמן. מחובתך...‬
‫מחובתי להיות מאושרת.‬
‫נדבר על זה הערב.‬
‫לא, כי אני הולכת לקרנבל עם ד"ר סי הערב.‬
‫אז תצטרכי להכין ארוחת ערב לעצמך.‬
‫בסדר.‬
‫תשכחי מהקריירה המדשדשת שלך‬
‫כסופרת של ספרי אימה זולים.‬
‫זהו.‬
‫ככה טוב יותר.‬
‫היי, רובין.‬
‫היי, תיאו. מה קורה?‬
‫ראית את העלונים?‬
‫מתברר שהגיע העירה קרנבל, והוא נפתח הערב.‬
‫מגניב.‬
‫רוצה ללכת?‬
‫איתי ועם החברים שלי. זה יהיה קטע קבוצתי.‬
‫כן, בטח.‬
‫באמת?‬
‫אחלה.‬
‫מגניב.‬
‫אלוהים!‬
‫היי.‬ ‫-מה?‬
‫רוז, היי.‬ ‫-אני הייתי...‬
‫הארווי. היי.‬
‫בדיוק דיברנו על הקרנבל.‬
‫אתה לא תאמין ממה בילי מפחד.‬
‫ליצנים?‬
‫מה?‬
‫הם מפחידים לאללה!‬
‫אתה עדיין לוקח אותי, בילי.‬
‫רוז, רוצה לבוא איתנו?‬ ‫יש מקום במכונית של בילי.‬
‫לא צריך. כבר יש לי טרמפ.‬
‫אני הולכת עם חברים, אבל נתראה שם, ‬
‫גם אם יהיו ליצנים.‬
‫אם ליצן יתקרב אליי, אני אכסח לו את הצורה.‬
‫מה?‬
‫ "הולכת עם חברים" ?‬
‫רוז, חשבתי שאנחנו יותר מחברים.‬
‫ברור.‬
‫אמרתי שאנחנו הולכים עם חברים‬ ‫כי זו האמת, לא?‬
‫כן, אבל...‬
‫אז הכול טוב?‬
‫כן, הכול טוב.‬
‫בסדר.‬
‫איך הרפורמציה שלך התקבלה?‬
‫למרבה הפלא, מלכי הגיהינום‬ ‫לא התלהבו מהרעיונות שלי במידה שקיוויתי.‬
‫מה את אומרת.‬
‫חשבתי שהם ישמחו שמכשפה בת 16‬ ‫תאמר להם איך לעשות את העבודה שלהם, אבל לא.‬
‫לא ממש.‬
‫אפשר להצטרף אליכם?‬
‫האמת ש...‬
‫ניק, מה שלום כף הרגל שלך?‬
‫היא בסדר, אגאתה. למה את שואלת?‬
‫השמועה מספרת שיש לך עכשיו‬ ‫כף רגל עקומה ועבה.‬
‫זה רק זמני.‬
‫לא, אבל באמת, איך זה היה, ‬ ‫להיות גם עם סברינה וגם עם אבא שלה?‬
‫כן, ניקי, שמענו שהיית הכלבה של אדון האופל.‬
‫תסתמי, מטומטמת.‬ ‫-אני מזהירה אתכן.‬
‫העמדת פנים שאתה דלוק על סברינה, ‬
‫אבל בעצם היית חם על אבא שלה, מה?‬
‫את לא רוצה לעצבן אותי כרגע, אגאתה.‬
‫מה תעשה, ניקי?‬
‫תיאבק בנו עד שניכנע, ‬ ‫כמו שאדון האופל הכניע אותך?‬
‫טוב, זה מספיק!‬
‫יודעות מה?‬
‫לכו לגן עדן, שתיכן.‬
‫יש לכן מזל שבכנסיית הלילה‬ ‫יש רק 12 חברים עכשיו, ‬
‫אחרת הייתי משמידה לשתיכן את הצורה.‬
‫סברינה.‬
‫אני צריכה למצוא את ניק.‬ ‫-אני חושב שמצאתי את כתר הורדוס. בערך.‬
‫הזמן דוחק, לא?‬
‫איך מצאת אותו?‬
‫פשוט חקרתי את מקורותיו.‬
‫התחלתי במקום הימצאו הידוע האחרון:‬ ‫קבר הורדוס.‬
‫רשמית, החפירות הראשונות בהרודיון‬ ‫נערכו בידי ארכיאולוגים איטלקים ב-1962.‬
‫ולא רשמית?‬
‫הארכיאולוג והמכשף האמריקני אדוארד רובינסון‬ ‫חפר שם ראשון ב-1838.‬
‫משם התגלגל הכתר לידי אנשים שונים:‬ ‫מג'ייקי הויסמן‬
‫לאליסטר קראולי, ‬
‫וממנו לטוראי אמריקאי בשם בנג'מין בלוסום, ‬
‫שמצא את הכתר בבונקר של היטלר ב-1945.‬
‫בלוסום, וזה החלק המעניין, ‬
‫הבריח את הכתר לעיירת הולדתו...‬
‫אם תגיד גרינדייל, הראש שלי יתפוצץ.‬ ‫-קרוב, אבל לא. ריברדייל.‬
‫ושם הוא נרצח.‬ ‫-כמובן.‬
‫בידי מיסטיקנים שחיפשו את הכתר, ‬ ‫אך הוא לא נמצא.‬
‫איך אנחנו נמצא אותו?‬ ‫ריברדייל היא מקום גדול ומפחיד.‬
‫נכון...‬
‫אבל יש לנו את זה.‬
‫מצפן?‬
‫מצפן חסר מצפון.‬
‫המצפן הזה היה שייך להולנדי המעופף...‬
‫בעצם, אולי ליורד הים הישיש?‬
‫אני לא זוכר, אבל כיוונתי אותו מחדש‬
‫כך שיהיה רגיש ביותר‬ ‫לאנרגיות הבוקעות מחפצים מיסטיים.‬
‫למשל, ספר החיה שברשותך.‬
‫אמברוז, אתה גאון.‬
‫כשנגיע לריברדייל, ‬
‫נלך לאן שהמצפן יוביל אותנו.‬
‫- ברוכים הבאים לריברדייל, ‬ ‫העיירה הקטנה האהובה באמריקה -‬
‫- בירת הרצח של העולם‬ ‫ג'יי-ג'יי היה כאן -‬
‫אני לא מבינה.‬
‫הם לא הטמינו אותו באדמה.‬ ‫הם החביאו אותו בעץ.‬
‫הוא לא מלבלב לעולם.‬
‫עוד כוס, גריי.‬
‫אולי מוטב שלא תשתה עוד.‬
‫אתה נראה מעט... איך אומרים?‬
‫ "גמור", ניק יקירי.‬
‫גם אתה. אתה מכוסה בחצ'קונים כמו נער מתבגר.‬
‫אין סיבה שתענה את עצמך.‬
‫הכרתי כופרים רבים שאדון האופל שכן בגופם.‬
‫הם היו חבוטים מעט, כן.‬
‫אבל בסוף הם התאוששו.‬
‫כמה מהם אפילו אומרים שהם הגיעו‬ ‫לרמה חדשה של כאב, על סף ההתעלות, ‬
‫והכאב הפך לעונג.‬
‫אתה יודע...‬
‫פעם היה פה כיף.‬
‫שאזמן עבורך חברה למשחק?‬
‫או שתיים?‬
‫מפתה, אבל לא.‬
‫אתה תחזור.‬
‫כולם חוזרים בסוף.‬
‫תשמרי על ערנות.‬
‫כתר הורדוס.‬
‫אין סוף לפלאים.‬
‫תן לי את הגרזן.‬
‫רגע, מה את מתכוונת לעשות?‬
‫אשמיד אותו כדי שלא ישתמשו בו נגדי‬ ‫ואקח את השרידים לגיהינום.‬
‫רק רגע, דודנית.‬ ‫הכתר הזה מפיץ כמות אדירה של אנרגיה.‬
‫המצפן חש בה. אני חש בה.‬
‫אם אוכל לקחת אותו לכמה שעות‬ ‫ולחקור את סגולותיו, ‬
‫אולי אצליח לרתום את כוחו‬
‫ולהשיב עוצמה למסדר שלנו.‬
‫אני לא בטוחה, אמברוז.‬
‫לכי לקרנבל עם החברים שלך.‬
‫זה ייתן לי מספיק זמן.‬
‫ואז תעשי בכתר כרצונך.‬
‫בסדר. אבל אז נשמיד אותו יחד.‬
‫מבטיח?‬
‫- תחנת גיהינומה -‬
‫מלווין?‬
‫ראית את ניק?‬
‫אני לא מוצאת אותו.‬ ‫אלספת' אמרה לי לחפש בספרייה.‬
‫כן, הוא בא לכאן לחקור משהו.‬
‫הוא היה קודם אצל דוריאן.‬
‫ואז הוא שאל אם הכנסייה המחוללת ריקה.‬
‫- קטיעה עצמית -‬
‫ "קטיעה עצמית" ?‬
‫מה זה?‬
‫אוי, לא.‬
‫ניק, תפסיק! מה אתה עושה?‬
‫היא לא נחתכת. היא אפילו לא מדממת.‬ ‫אני לא יכול להיפטר ממנה.‬
‫ניק, מה? חכה רגע.‬
‫זה ייקח קצת זמן, ‬
‫אבל היא תחזור לצורתה המקורית, בסדר?‬
‫ככה דודה הילדה אמרה.‬
‫ככה אמברוז אמר.‬
‫בבקשה, אל תפגע בעצמך.‬
‫הוא עדיין בתוכי, סברינה.‬
‫אני עדיין מרגיש אותו בתוכי.‬
‫לא, הוא כבר לא בתוכך.‬
‫אלה רק תופעות לוואי מאוחרות, ‬ ‫כמו פוסט-טראומה.‬
‫אני כבר לא מרגיש כמו עצמי, סברינה.‬
‫ניק.‬
‫ניק, מה אני יכולה לעשות?‬
‫כלום.‬
‫סליחה, סברינה.‬
‫את מבינה? זה היה כל כך...‬
‫אני יכולה רק לדמיין.‬
‫אז בוא נתחיל‬ ‫למלא את הראש שלך בדברים טובים.‬
‫בסדר?‬
‫למשל...‬
‫עדיין בא לך ללכת לקרנבל הערב?‬
‫כתר הורדוס.‬
‫האם ניתן להשתמש בכתר כמקור כוח, ‬
‫כמקור אנרגיה למכשפות של גרינדייל?‬
‫ניצלנו!‬
‫השרביט שלי נטען באנרגיה מן הכתר.‬
‫מה מעניק לך את כוחך?‬
‫האם זה כוח מגנטי? האם זה כישוף?‬
‫האם זה כוח קסם‬ ‫מדמם של 1,000 תינוקות שחוטים?‬
‫למה אני מריח סירופ מייפל?‬
‫הלכתי לישון עם הכתר שלי, ‬
‫אבל מישהו הפריע את מנוחתי‬
‫ולקח את אוצרי.‬
‫האם אתה לקחת אותו?‬
‫אני לעולם לא...‬
‫לך לישון עכשיו.‬
‫אוצרי, ‬
‫אמור לי, ‬
‫מי העיר אותנו משנתנו?‬
‫סברינה.‬
‫הנערה שתהיה למלכה.‬
‫סברינה.‬
‫- הקרנבל של פרופסור קרקוסה -‬
‫ברוכים הבאים לקרנבל הבלהות הנודד‬ ‫של פרופסור קרקוסה!‬
‫נקניקייה.‬ ‫-תודה.‬
‫בואו, היכנסו!‬
‫במילותיו של ידידי, ‬
‫"נראה לכם דברים שאינכם יודעים, ‬
‫נספר לכם על מקומות שאליהם לא תגיעו.‬
‫מהרים שבהם השתוללו רוחות השיגעון, ‬
‫לאיים שבהם נשף זפירוס מפיו‬ ‫רוחות מתוקות ועדינות.‬
‫עלינו לגן עדן, צללנו לתהומות, ‬
‫כדי ליצור עבורכם מופע מלא פלאות!"‬
‫את בסדר?‬
‫כן.‬
‫לרגע חשבתי שראיתי משהו, זה הכול.‬
‫הנה הם. סברינה!‬
‫משהו רע?‬ ‫-היי, חבר'ה.‬
‫סליחה על האיחור.‬
‫הגעתם בדיוק בזמן.‬
‫הארווי עומד לחסל פרוסת עוגה שלישית.‬
‫אתה בטח רובין.‬ ‫אני סברינה, וזה החבר שלי ניק.‬
‫היי.‬
‫נעים להכיר.‬
‫היי, סקראץ'. מה המצב?‬
‫בסדר, קינקל.‬
‫מה המצב אצלך?‬
‫אחי, תירגע. זו הייתה רק שאלה.‬
‫אני רגוע.‬ ‫-בסדר.‬
‫שניכנס?‬ ‫-רעיון מעולה.‬
‫בואו נראה איזה מתקנים יש פה.‬
‫מתקנים!‬
‫כן, בהחלט. יש לנו מתקנים לרוב.‬
‫מכוניות מתנגשות, סחרחרה, בית רדוף.‬
‫בסדר.‬
‫אחלה, מעולה.‬
‫אני יודע.‬
‫לא ציפיתי שהיא תאהב את הספר שלי.‬
‫היא תתגבר על זה, הילדה.‬ ‫-אני לא בטוחה, ד"ר סי.‬
‫היא מעולם לא קיבלה את העובדה‬ ‫שאנחנו מכשפות שונות‬
‫ואנחנו רוצות דברים שונים וחיים שונים.‬
‫אני רק רוצה להזדקן בקוטג' קטן‬
‫עם אח בוערת והעכבישים שלי וכלב.‬
‫לא כלב מפוחלץ.‬
‫ואני פשוט...‬
‫לא יודעת, אני רוצה לסרוג ולקרוא‬ ‫ולצפות בשידורים חוזרים של "משפחת מאנסטר".‬
‫גם אני רוצה בזה, הילדה.‬
‫אני רוצה בזה כבר זמן מה.‬
‫הילדה?‬ ‫-כן.‬
‫אתה בסדר? מה קורה?‬
‫לא.‬
‫ד"ר סי.‬ ‫-חיכיתי לרגע המתאים לשאול אותך.‬
‫הילדגרד אנטואנט ספלמן, ‬
‫התינשאי לי?‬
‫כן.‬
‫כן, כמובן.‬
‫גשו לכאן!‬
‫בחנו את אונכם!‬
‫אתה, אדוני. אולי אתה?‬
‫האם אתה חזק כשור, ‬
‫או חלשלוש במשקל 44 קילו?‬
‫כן, אני אנסה.‬ ‫-בחור אמיץ.‬
‫הוכח את כוחך.‬
‫זה כמו מכוש במכרות.‬
‫אתה תצליח, בייב.‬
‫לא נורא, שור צעיר.‬
‫אל תתאכזב.‬
‫לא כל אחד יכול לנצח את הרקולס.‬
‫מי הבא בתור?‬
‫אני אנסה.‬
‫הכול טוב, קינקל? זוז הצידה, ‬ ‫תראה איך גבר אמיתי עושה את זה.‬
‫בילי, זה היה מדהים.‬
‫אפשר לבחור את הפרס שלך?‬
‫תבחרי מה שתרצי.‬
‫כן, אני טוב יותר ממך, זה מה שאני אומר.‬
‫כן.‬
‫- מגדת עתידות‬ ‫שיקויי אהבה -‬
‫תרצי קריאה בכף היד?‬
‫בבקשה.‬
‫שבי.‬
‫מעניין.‬
‫זה קו החיים שלך. הוא מראה לי ש...‬
‫יש לך שאלה.‬
‫אני...‬
‫היה לי ארוס...‬
‫אדם.‬
‫אני חוששת שקרה לו משהו נורא.‬
‫צר לי מאוד.‬
‫הוא הלך לבלי שוב.‬
‫אבל כבר ידעת את זה.‬
‫כי היית שם.‬
‫אני...‬
‫לא הייתי שם.‬
‫לכל הפחות, אני לא זוכרת.‬
‫חכי.‬
‫אמרי לי, ‬
‫האם לא מימשת את יחסייך עם אדם?‬
‫מה?‬
‫איך את מעזה?!‬
‫לא. היחסים לא מומשו.‬
‫שיהיה לך יום טוב...‬
‫גברתי.‬
‫- כניסה -‬
‫- עליכם להיות בגובה זה כדי להצטרף לאלים -‬
‫קר כאן.‬
‫ככה טוב יותר?‬
‫חכה.‬
‫אתה צריך לדעת משהו עליי.‬
‫אני...‬
‫לא תמיד נראיתי ככה. הייתי...‬
‫פעם הייתי שונה.‬
‫לא נולדתי בשם תיאו...‬
‫זה בסדר.‬
‫כלומר, אתה תיאו עכשיו.‬
‫ו...‬
‫אם זה לא היה ברור...‬
‫אני ממש מחבב אותך, תיאו.‬
‫גם אני מחבב אותך, רובין.‬
‫- מופע מציצנות‬ ‫הנחש המפתה -‬
‫הנה אתה.‬
‫אתה בסדר?‬
‫למה הלכת?‬
‫אני בסדר. בואי נלך מכאן.‬
‫אני יודעת שאין לך מצב רוח לקרנבל.‬
‫תודה שבאת בכל זאת.‬
‫אבא שלך בטח מרוצה.‬ ‫הוא קיבל את מה שרצה בסופו של דבר.‬
‫הבת שלו יושבת על כס המלכות, ‬
‫שליטת הגיהינום.‬ ‫-עשיתי את זה למענך, ניק. לא למענו.‬
‫בכל זאת, יש בך חלק שנהנה מזה, לא?‬
‫ניק.‬
‫עוד לא דיברנו על זה, אבל...‬
‫מה קרה לך שם?‬
‫כשהיית כלא בשר ודם.‬
‫סברינה, אני...‬
‫אני לא רוצה לחשוב על זה כרגע.‬
‫אני רק...‬
‫רוצה לנסוע במנהרת האהבה עם החברה שלי.‬
‫- מנהרת האהבה -‬
‫זה בסדר?‬
‫בטח, כן.‬
‫אולי תישאר לישון אצלי?‬
‫- עמדת תשלום -‬
‫עשרים דולר.‬
‫ניק!‬ ‫-סברינה, תברחי!‬
‫גנבת את הכתר שלי!‬
‫הפרעת את מנוחתי!‬
‫לכו מכאן!‬ ‫-מה קורה?‬
‫זה חלק מהמופע, אבל לכו!‬
‫קאליבן.‬
‫עזור לי.‬
‫יופייך אכן מפתה אותי.‬
‫לא.‬
‫לא נראה לי.‬
‫הכתר שלי!‬
‫אוצרי!‬
‫ניק!‬
‫את הערת אותי והמטת על עצמך קללה!‬
‫את תבכי למראה בשרך הקרוע‬ ‫כשאפשיט מעלייך את עורך בעודך בחיים!‬
‫ואז אשחוט את כל התמימים במקום הזה, ‬
‫כפי שעשיתי ביהודה לפני מאות שנים.‬
‫אתחיל בבשרך.‬
‫עקבתי אחרי טביעות רגליו המגואלות בדם.‬
‫ו...‬
‫צריך ללכת.‬
‫עכשיו.‬
‫אני חלש, אבל נראה לי‬ ‫שאוכל לנקות את הבלגן הזה‬
‫לפני שאשתגר הביתה.‬
‫יש לי שאלה.‬
‫מי זה הכפיל של ת'ור שגנב את כתר הורדוס?‬
‫קאליבן. הוא הכי גרוע שיש.‬
‫הוא נסיך הגיהינום, ‬ ‫והוא עשוי מחמר, שזה מוזר.‬
‫אבל לא צריך לדבר על זה כרגע.‬
‫בוא נלך הביתה ונתנקה.‬
‫בעצם, אני...‬
‫אני רוצה לחזור לאקדמיה.‬
‫למיטה שלי, עד שאחזור להיות נורמלי.‬
‫ניק, אתה בסדר?‬
‫כן.‬
‫כן, ספלמן.‬
‫אני בסדר.‬
‫מבטיח.‬
‫זו הפעם הראשונה שאתה קורא לי ספלמן‬ ‫מאז שחזרת הביתה.‬
‫כן.‬
‫ניקי יקירי.‬
‫לילה קשה?‬
‫המלך הורדוס תקף אותי.‬
‫והיא עדיין לא רואה זאת, ‬ ‫אבל אני די בטוח שלחברה שלי יש מחזר חדש.‬
‫זה תמיד ככה, לא כן?‬
‫אביא לך כוס אבסינת.‬ ‫-בקבוק, גריי.‬
‫והחברות למשחק שהצעת לי קודם...‬
‫שיניתי את דעתי. אני רוצה אותן.‬
‫אחת מכל סוג.‬
‫כרצונך.‬
‫מה מסב לך עונג?‬
‫כאב.‬
‫תגרמי לי לשכוח.‬
‫מה קרה לך, אדם?‬
‫מה קרה לי?‬
‫קאליבן!‬
‫כן!‬
‫הנה את.‬
‫מה גברתי חושבת?‬
‫זה רק זמני, עד שאזכה בכתר התופת, כמובן.‬
‫יכולנו למות! למה לא עזרת לנו?‬
‫לעזור לכם?‬
‫זו תחרות.‬
‫צפיתי בך.‬
‫מקרוב.‬
‫אם צפית בי, ‬
‫ידעת שהמלך הורדוס יבוא לקחת את כתרו?‬
‫גברתי, כולם יודעים‬ ‫שהמלך הורדוס מגן על כתרו.‬
‫הנחתי שתהרגי אותו.‬
‫או שהוא יהרוג אותך.‬
‫ואולי...‬
‫תהרגו זה את זה.‬
‫שליט אמיתי בקיא באסטרטגיה.‬
‫לא השבת לשאלה שלי.‬
‫הכתר הולם אותי, אינך מסכימה?‬
‫ניצחת בסיבוב הראשון.‬
‫תיהנה מזה.‬
‫לא תזכה בניצחון נוסף.‬
‫ואני נשבעת שאשסף את גרונך מאוזן לאוזן‬
‫לפני שאתן לך את כס מלכותי.‬
‫סברינה!‬
‫קינקל הצעיר... הוא מדיף תמימות.‬
‫גם וורדוול, הרווקה הזקנה.‬
‫היא בתולה.‬
‫הילד, פוטנאם...‬
‫גם הוא טהור.‬
‫יש רואה בחבורתם.‬
‫היא עלולה להוות איום.‬ ‫-אני אטפל בה.‬
‫האדמה מוכנה.‬
‫הזרע מוכן.‬
‫הביאו את הקורבן.‬
‫שול לין אה דווין אואיין.‬
‫אלי קדם...‬
‫ניאלטה פולה...‬
‫מי ייתן והדם הזה יניב לנו יבול.‬
‫מי ייתן והאיש הירוק ייוולד מחדש.‬
‫אלי קדם, ‬
‫מי ייתן והדם הזה יניב לנו יבול.‬
‫מי ייתן והאיש הירוק ייוולד מחדש.‬